РЕЗИЛЬЄНТНІСТЬ ЯК ПРІОРИТЕТ СОЦІАЛЬНО-ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ УКРАЇНИ - Богуш, Лариса (Mechanism of an economic regulation, 2022)
У статті виявлені проблеми, обґрунтовані перспективи прискорення соціально-економічного розвитку України з урахуванням магістральних критеріїв підвищення його збалансованості та резильєнтності задля максимізації ефектів підвищення рівня і якості життєдіяльності населення як основних результатів і стимулів конкурентоспроможності національної економіки, пересічних територіальних громад, виробників і працівників. Історично сформовані параметри господарювання, середовища життєдіяльності та якості відтворення в Україні характеризуються помітними економічними, демографічними та екологічними диспропорціями, які потребують централізації зусиль щодо їх пом’якшення і подолання з боку органів влади, міжнародних донорських організацій, регіональних спільнот (зокрема, в особі органів місцевої влади і самоврядування). Це передбачає кардинальний перегляд підходів до пріоритетів, орієнтирів, важелів соціально-економічного розвитку як на ближчу, так і на віддалену перспективу з урахуванням наскрізних орієнтирів його прискорення, збалансованої диверсифікації, забезпечення належного рівня резильєнтності. Найбільш узагальнено резильєнтна соціально-економічна система має характеризуватися усвідомленістю (зокрема, унормованістю) процесів, різноманіттям (варіативністю механізмів функціонування), здатністю до саморегулювання (в т. ч. завдяки задіянню механізмів інтеграції, адаптивності, актуалізації поточних пріоритетів), що забезпечують здатність протистояти спектру викликів і криз за рахунок внесення певних змін без шкоди для основних цінностей соціуму, його інституцій та сфер життєдіяльності. Перелік системних і територіально локалізованих ризиків, що впливатимуть на перспективи прискорення соціально-економічного розвитку України, окреслюється основними загрозами соціальній стабільності, факторами природної і техногенної небезпеки виробничої та побутової життєдіяльності. Підвищення резильєнтності вітчизняної економіки, соціуму загалом забезпечить використання: переваг економіко-географічного положення, геополітичного становища України; збережених параметрів конкурентоспроможності та інноваційного потенціалу робочої сили, а також суспільних інституцій з їх відтворення; виробничого потенціалу ланок регіональної спеціалізації (промислових, агропереробних, соціокультурних), у т. ч. в формуванні, активізації транскордонних систем господарювання, логістики і транзитів.